Det Àr sÀllan ett lÀtt uppdrag att kliva in hos en familj och berÀtta att barnen inte lÀngre ska fÄ bo dÀr. Att socialtjÀnsten med stöd i lagen, för barnets bÀsta, tar över och placerar barn pÄ en annan plats Àn i hemmet Àr viktigt. Arbetet med sociala frÄgor Àr inte alltid mjukt och vackert. Det handlar om myndighetsutövning, skarpa ÄtgÀrder med stöd av LVU, lag med sÀrskilda bestÀmmelser om vÄrd av unga. Den makten finns dÀr för att skydda den som far illa. Uppdraget Àr utsatt i sig, och den som gör detta förtjÀnar all respekt.
Stiftelsen Doku, som synar och granskar radikal islamism, har via journalisten Sofie Löwenmark förtjÀnstfullt riktat ljuset mot hur militanta islamister och deras medlöpare försöker framkalla en hatvÄg mot svensk socialtjÀnst och socialarbetare. Vad islamisterna försöker tuta i andra, ofta medborgare som har usla kunskaper i svenska, Àr att den lagstyrda socialtjÀnsten Àr ett verktyg för att beslagta barn. Ett kulturkrig, ett troskrig. SÄdan Àr extremismen. De sÄr hat för att fÄ skörda vÄld. Ett antal medier i Mellanöstern, bland annat tv-kanalen Al Jazeera, har spelat med i den bilden. Myndigheten för psykologiskt försvar höjer ett varningens finger för en ökande risk för terrorism.
I grund och botten handlar detta om barns personliga rÀttigheter. Det Àr förbjudet att slÄ barn i Sverige. Den som slÄr sina barn lÀr bli av med vÄrdnaden. Ibland gÄr det fort, ibland tar det lÀngre tid. Barnets bÀsta ska stÄ i centrum.
Det Ă€r ett uppenbart övergrepp att som förĂ€lder dra med sig sitt barn till en terrorsekt som Islamiska staten. MinderĂ„riga tvingades bli del av ett terroristsamhĂ€lle som försökte begĂ„ folkmord pĂ„ minoriteter som yazidier. Barnen sveptes in i en vĂ„ldsnĂ€ra vardag â med mord, vĂ„ldtĂ€kter, stympningar, slavhandel â riktad mot sĂ„ mĂ„nga. Den IS-terrorist som tror sig kunna Ă„tervĂ€nda till Sverige som förĂ€lder utan att förlora vĂ„rdnaden om barnen lurar sig sjĂ€lv.
Det hĂ€r handlar nu inte i första hand om extremisterna. Det hĂ€r â och dĂ€r socialtjĂ€nstens uppdrag Ă€r sĂ„ centralt för sĂ„ mĂ„nga â handlar om alla de hem som riskerar att luras av hatpropagandan. Familjer och miljöer dĂ€r sprĂ„kförbistring och ryktesspridning tar allt syre, och dĂ€r rĂ€dslan för myndigheter försvĂ„rar.
DÀr barn far illa ska socialtjÀnsten agera. MÄnga gÄnger handlar det om vÄld i hemmet i form av barnaga. Det Àr förbjudet sedan decennier i vÄrt land. Man fÄr inte slÄ sina barn. Barnmisshandel Àr inte en invandrarfrÄga, men det ingÄr ibland tyvÀrr som del i en nutida integrationsproblematik.
Det Àr en rÀttighetsfrÄga för den försvarslösa. Vare sig barnet Àr nÄgra mÄnader gammal eller tonÄring, ska rÀtten till samhÀllets skydd finnas dÀr. I familjer som exempelvis har kommit till landet frÄn en social situation dÀr det inte alls Àr ovanligt att barn fÄr stryk som del av uppfostran, dÀr mÄste budskapet vara tydligt och fullödigt.
Och nej, det hÀr handlar inte bara om muslimer.
Extremisternas attacker pÄ svensk socialtjÀnst mÄste fÄ flera konsekvenser. Insatserna för att utvisa ett antal individer som redan har utpekats som samhÀllshot mÄste öka.
Lika viktigt eller mer Àr att socialtjÀnsten fÄr full uppbackning i det svÄra arbete som det innebÀr att vÀrna barns rÀttigheter före förÀldrarnas. Det betyder inte alltid att detta ska sluta med ett omhÀndertagande. Ibland stÀmmer inte misstankarna och ibland blir det fel. Ibland Àr det problem som kan lösas och med stöd frÄn socialtjÀnsten ge ett bÀttre liv för hela familjen.
Ibland krĂ€vs det mer. NĂ€r barn mĂ„ste omhĂ€ndertas dĂ„ ska budskapet vara glasklart â ocksĂ„ för de förĂ€ldrar som inte behĂ€rskar svenska sprĂ„ket. DĂ€rför mĂ„ste ocksĂ„ den riktade kommunikationen i utsatta miljöer förstĂ€rkas. Hatspridarnas utrymme ska minimeras. Det hĂ€r Ă€r inte alltid sĂ„ lĂ€tt, det krĂ€ver resurser och uthĂ„llighet. TolktjĂ€nster varierar exempelvis i kvalitet. Utrymmet för att bli lyssnad till Ă€r inte alltid dĂ€r. RĂ€dsla föder lĂ€tt desperation.
LikvÀl Àr det ett viktigt jobb som mÄste göras i svÄra situationer.
Olof Jonmyren Àr politisk redaktör.